Dagen idag er blitt tilbrakt på sofaen i verre form enn tidligere. Det blir ikke noen bilder på meg idag foråsidetsånn, haha! Jeg blir jo omtrent skremt når jeg ser meg selv i speilet. Med andre ord er jeg så langt unna man kan komme de glamorøse damene som smiler og poser foran meg på Ipadskjermen mens jeg sitter og skriver. Hvite tenner, skinnende hår, små bikinier med masse bling-bling og struttende rumper er tema for dagen i Oslo konserthus. For å ikke snakke om den berømte best mus bakfra posisjonen! Jeg synes mange av bikinijentene er flotte, men den poseringen bakfra blir jeg ikke helt venn med!
Jeg var skeptisk til bikinifitness allerede første året dette var en klasse, etter et par stevner ble jeg imidlertid veldig fan. Jeg synes det var flott med en klasse som var litt mindre hardcore enn bodyfitness, selv om noen utøvere ble i tynneste laget. Nå virker det imidlertid som om klassen blir mer og mer seksualisert, og stadig tynnere jenter entrer scenen etter noen måneder med styrketrening. Jeg synes allikevel det er vanskelig å si noe negativt om bikinifitness, men det er ikke fordi det ikke er noe negativt å si om det. Dessverre blir man fort stemplet som sjalu og misunnelig fordi man ikke ser slik ut selv. For meg handler det ikke om det i det hele tatt. Mange av jentene som stiller er superflotte, og jeg vet hvor mye arbeid som ligger bak. Jeg har flere venner og bekjente som stiller i denne klassen, og jeg heier på dem hver eneste konkurranse!
For det er vanskelig å ikke bli litt bergtatt. For mange av oss blir unektelig litt fascinert og motivert over å se slike konkurranser. Dessverre tror mange at denne scenekroppen er noe man har året rundt, noe som overhode ikke er tilfelle. En slik kropp kan opprettholdes kanskje i et par uker, og mange ender også opp med å miste masse muskler. Mange ender også opp med depresjoner og klarer ikke å godta at man går opp i vekt etter endt konkurranse. Så at det er mange “problemer” med en slik type sport er det ingen tvil om. Selv om jeg ser mange problemer med fitness som sport, så blir jeg som mange andre også fasinert. Selv om jeg mener man burde strebe etter en sunn livsstil uten at utseende er det største fokuset, så ser jeg også at så mange fascineres av dette. Det som er synd (for å nevne noe) er at mye av prestasjonen som det faktisk ligger bak å stille forsvinner i kroppsfokuset, og at mange ender opp med et feilaktig inntrykk av hva det egentlig innebærer .
Jeg har tidligere kastet drømmen om å stille litt ifra meg. Ikke fordi jeg ikke tror jeg kan. Om jeg virkelig hadde bestemt meg ville jeg nok klart det (kanskje ikke på 6 måneder som visse andre), men jeg tror ikke jeg er villig til å gjøre det som trengs. Samtidig skal jeg ikke si at det aldri kommer til å skje. Hver eneste sesong våkner nemlig lysten litt, for mange av jentene, i alle klassene, ser uten tvil råflotte ut! Jeg beundrer virkelig jobben mange har lagt ned i formen de viser på scenen! Selvsagt kunne det vært moro å prøve og se hva man kunne fått til, man skal aldri si aldri. Jeg kjenner imidlertid at det å trene for prestasjon fremfor utseende er mye mer motiverende for meg per dags dato, og at fokuset mitt nå om dagen er helt andre steder. Er det noe jeg imidlertid har lært de siste årene er det å aldri være for bastant på noe, DET har jeg nemlig brent meg på før
Enn så lenge nøyer jeg meg ihvertfall med å heie på venner og bekjente som stiller, og beundre den stå-på viljen mange av dem har, for det skal de ha uansett hva man synes om sporten! Så får jeg heller bare lukke øynene for best mus bakfra poseringen